Peter Collins

Peter Jonathan Collins (531-579) var General Jacob Collins storebror. Han døde i 579 under borgerkrigen i Skeldvogt, hvor Jalokin den Suveræne udfordrede Kong Tjannar I og overtog herredømmet over byen og riget i Skeldvogt. Peter huskes som værende en diplomatisk soldat, der med et modigt hjerte og en gylden sjæl ofrede sig i kampen om et lige samfund, hvor alle arter levede ligeværdigt på tværs af riger og grænser.

Opvækst
Peter Collins voksede op sammen med sin bror Jacob Collins og sine fire søstre, Miranda, Yrsa, Sigrid og Rigmor. Som 14-årig var han vidne til en katastrofal ulykke, da han bevidnede sine forældre blive brutalt myrdet af en røver, der dødeligt syg havde ledt efter penge til medicin. Peter havde som søskendeflokkens ældste hoved slået røveren bevidstløs i nok tid til, at de alle seks kunne flygte fra hjemmet og aldrig se sig tilbage.

De tidlige år
Peter var fysisk stærk af natur, og var både bred og høj siden han var helt lille. Det bevidnes, at han var den største baby, som den lokale jordmoder, og kone til landets general Reinhard Baker, Else Baker nogensinde havde været med til at bringe til verden.

Peter tog sig altid af sine søskende og hjalp sine forældre, der begge var ansat af regionens lord, Hertug Grendel Sortærme. Faren, John Collins, og moren, Juliane Collins, arbejdede henholdsvis i marken og i køkkenet. De var sjældent hjemme, oftest kun om søndagen, og derfor måtte Peter i en tidlig alder, sammen med sin ældste søster, Miranda, tage sig af de andre søskende, hvor de lavede mad, skiftede bleer, pumpede vand op ad brønden, malkede koen og passede hønsene. Peter puttede også altid Jacob, og fortalte godnathistorier om mytiske væsener og helte, der drog på togt og reddede verden. Alt dette berettes der om i Jacob Collins dagbogsnedslag, som er fundet efter hans død.

Sortærmes jerngreb
Men da Grendel Sortærme hævede skatterne i 545, efter befaling af Kong Gladiolus den Tredje, led familien endnu mere økonomisk. Dette gjorde, at der forekom stor fattigdom i det distrikt, som Hertug Sortærme regerede over. Da det var et distrikt fyldt med bønder, betød det at flere måtte sælge gården og alle dyrene for ikke at ryge på fattiggården. Desuden gjorde det, at kriminaliteten steg grundet større ulighed i disse år. Derfor opstod der flere røverier, indbrud og voldtægter som følge. Sortærme slog ned på dette ved hårdere straffe, såsom hængning og økonomiske sanktioner.

Efter et halvt år med de højere skatter, måtte Juliane Collins rejse ind til menneskenes rige for at være tjenestedame på Krystalslottet. Hyren var større, men grundet distancen ville hun være væk i et halvt år, og kun komme hjem til efteråret, hvor høsten ville fejres. Faren arbejdede stadig i marken - længere end førhen - og derfor fortsatte Peter Collins med at tage ansvar.

Genforeningen
Da efteråret indtraf, og deres elskede mor endelig kunne vende snuden hjem i en uge for at fejre høsten med resten af byen, skete der dog en frygtelig ulykke. Høsten havde slået fejl, og det havde forsaget, at flere bønder var røget på fattiggården. En af dem, der netop havde måtte forlade hus og hjem, var en stakkels bonde ved navn Richard, hvis kone var død af kopper året forinden, og hvis børn var blevet sendt væk til menneskenes rige for at arbejde. Richard var selv syg, og brød en aften ind i Collins-familiens hjem. Det resulterede i forældrenes død, og Peter havde aldrig set sig tilbage.

Stærk af natur og modig som en hanløve blev han en del af den menneskelige hær sammen med sin bror, Jacob. Det var Reinhard Baker, der havde taget børnene til sig efter befaling af sin kone, Else. Selv var Else barnløs som følge af kræft i underlivet, der efter alternative metoder blev kureret af en heks, og derfor havde hun altid ønsket sig et kuld unger. Hun havde kendte både John og Juliane Collins godt, og havde ikke tøvet et sekund, da de stod uden forældre eller hjem. Reinhard så på samme tid en mulighed for at rekruttere fremtidens store soldater.

Hår på brystet
Peter var lærenem, ansvarsfuld, modig og storsindet. Alle kvaliteter, som en god soldat skal have. Dette har Reinhard Baker selv udtalt. Og sammen med sin ydmyge og trofaste bror, Jacob, steg de hurtigt i graderne. Peter fægtede dag og nat og blev hurtigt skarp som en klinge og snild som en snog. Det varede ikke længe før, at Peter tog ud på togter og ærede sin nation. Samtidig fik han et nært forhold til Baoye Wrix, som også havde en drøm om at mindske uligheden og komme fattigdom til livs. Peter vidste dog, at diplomatiske metoder ikke altid var nok. At man med blød magt ikke altid kunne ændre på tingene. Derfor var han også med til at bekæmpe Kentaurene og goblinerne, slag som han tog del af lederskabet i. Han fik hurtigt hår på brystet, og indså, at klingen somme tider talte bedre end munden gjorde det.

Voksenliv
I takt med sine kvaliteter inden for millitæret, og sin højt elskede person, var Peter Collins ikke helt upopulær hos kvinderne. Men på trods af mange tilbud om giftemål og seksuelle fristelser, afslog han det hele. Hans hjerte bankede for en pige, han havde kendt siden han var helt lille. I 554, 23 år gammel, giftede han sig med den smukke Anna, som han havde plukket jordbær med i sin hjemby. De boede ikke særligt langt fra hinanden, men da han som 14-årig var flyttet, var kontakten blevet brudt. Det var først 7 år efter, da han som 21-årig red gennem sin barndomsby, at han mødte hende igen. Straks måtte han invitere hende ud og bede om hendes hånd. Hun havde ventet på ham, havde hun sagt. Ventet og ventet indtil, at alt håb havde syntes ude. Men så var han troppet op. Og luften havde aldrig været så frisk at indånde lige siden.

Lykken varede dog kort, kortere end Skeldvogts fort, som skjaldene synger det på diverse kroer. Anna døde året efter af mæslinger, og Peter forsvandt ned i et fordrukkent hul de næste fem år. Det var først da Jacob, hans elskede bror, genoplivede hans indre flamme, at han atter drog ud for at tjene sit rige. i Thabruatis guldalder var han med til at foretage en række politiske tiltag, som forbedrede levestandarderne hos menneskene.

Opgøret
i 571 mødte Peter Collins tilfældigvis Grendel Sortærme på en kro. På dette tidspunkt var Sortærme gammel og grå, men Peter havde ikke glemt. Det havde Sortærme heller ikke. "Tag plads," havde Sortærme sagt og budt på en øl. Det havde Peter gjort. Denne episode bygger udelukkende på andenhåndskilder, og derved er der tvivl om selve forløbet, men i store træk bød Sortærme Collins til duel. Men ikke sværdduel, nej det var en terningeduel. De skulle slå terninger om livet. Alt andet havde været fejt, havde Sortærme sagt. At spidde en gammel mand, der ikke kunne forsvare sig selv. Nej, spil krævede ingen alder. Kun et skarpt sind. Og Sortærmes sind var skarpt, havde han sagt. Og nypudset som alle de mønter, han havde beskattet fra folk i sin tid som Hertug (på dette tidspunkt havde hans søn Grendel Sortærme Jr. overtaget magten).

Peter havde godtaget præmissen, og de havde derfor spillet. Taberen skulle drikke mohömirr - en ældgammel orkersk drik, der får nyrerne til at stå af. Man brugte det førhen til at kurere mæslinger hos orkere. Menneskekroppen var dog knapt så modtagelig for drikken. I sidste ende vandt Peter og Sortærme havde trukket flasken frem. Men den var allerede tom. Drikken havde han inden spillet hældt i Peters øl, og snart ville effekten tage til. Peter trak straks sit sværd, halshuggede Sortærme på stedet og stak straks to fingre i halsen for at kaste op. Han endte dog alligevel på hospitalet - reddet af sin bror, Jacob, der havde doneret sin ene nyre til ham. Peter Collins er derfor kendt som en af seks mennesker, der nogensinde har overlevet at drikke mohömirr.

Død
Peter Collins var en kendt idealist. Men som alderen tog i ham, tyede han mere og mere til hård magt. Derfor deltog han, i strid med sin fars, Reinhard Bakers, overbevisning, at hjælpe under borgerkrigen i Skeldvogt. Peter var dog mærket efter sit møde med Sortærme otte år forinden, og samtidig havde hans aldrende krop svært ved at følge med de unge øglers fart. Han blev dræbt i et slag med en Radovan-sympatisør ved navn Branca, som skar hovedet af Peter og stak det på en pæl for at skræmme Kong Tjannar, der snart fik samme skæbne af lide. Peter Collins døde derfor i sommeren 579 48 år gammel. Sidenhen blev hans bror Jacob Collins general for menneskenes rige efter Reinhard Bakers bortgang i 581. Peter Collins vil blive husket som en modig og idealistisk soldat, der, hvis ikke han havde rester af mohömirrr-gift i sig og var en kende mindre stædig, kunne have været den største hærfører i nyere historie. I stedet blev hans bror, den mere generte Jacob Collins en folkehelt, der huskes for sit noble offer under Slaget om Nyverden.

Peter