Bayoe Wrix

Bayoe Wrix (507-569) var Kong Gladiolus den tredjes højre hånd gennem tyve år. Under Prins Tusindfryds mandomstogt blev han forfærdelig syg og døde drastigt. Han huskes som værende en progressiv tænker og blev kaldt for "ligemanden" blandt folket grundet sin kamp for social lighed

Baggrund:
Bayoe Wrix (opkaldt efter den berømte kriger Bayoe den Brave) blev født i menneskenes rige og var søn af Jaspri Wrix, der var kongens højre hånd. Som barn brugte han dog ikke megen tid på slottet og i de kongelige haver, men nærmere rundt omkring på gaderne og stræderne, hvor han kunne lege med arbejder- og slavebørn. Som han selv nedskrev det i sine erindringer kort før sin død:

"Boernene på Gaderne legede bedst. De besad en Frigoerelse og Fantazi, som jeg ikke kendte til i den Adelige Atmosphaere. Det er med stor Glaede og et Smil på Laeben, at jeg kan mindes disse Tider."

Som ung voksen fik han en interesse for stjerner, planeter og hele himmelhvelvet. Det gjorde at han kom i lære hos Kanaldfolket, der var eksperter på astronomien. Efter mange års studeren blev han færdigudlært og fik også igangsat byggeriet af det, der ville blive det første observatorium, som ligger på en klippeforhøjning tæt op ad menneskenes rige.

Som 42-årig måtte han dog lade stjernestudierne blive til en hobby da hans far, Jaspri Wrix, blev yderst dement og måtte træde af sin stilling. Derfor tog Bayoe over som Kong Gladiolus' højre hånd, hvor han fik gennemtrumfet mange progressive love og regler.

Nogle af de mest bemærkelsesværdige og memorable er indførslen af "velfærdssystemet" der gik ud på at alle beboere i menneskenes rige der var sendt på fattiggården, var hjemløse, kroniske syge eller var pensionerede tjenestemænd, kunne få fri adgang til byens sanatoriumer og lægehuse, hvor Kongehuset finansiserede deres udgifter.

Derudover fik Bayoe Wrix også indført slavereguleringer inden for slavehandlen- og miljøet, der gik på at ingen umyndige slaver måtte arbejde og tjene, men derimod skulle gå i skole eller passes i dagpleje indtil de blev gamle nok til at vende tilbage til familien, de tjente og var ejet af. Ydermere måtte der ikke blive begået vold mod disse umyndige slaver - en overtrædelse af dette ville blive sanktioneret med en bøde.

Som årene gik, fik Wrix også et tæt forhold med Prins Tusindfryd, og så ham nærmest som en søn. Da Wrix selv levede i cølibat, blev han mere eller mindre den søn, han aldrig fik. Wrix troede nemlig på cølibat som en vej til frelse. Dette skrev han selv i sine erindringer:

"Kampen for det Gode, Sande og Smukke kan kun opfyldes, hvis den, der kaemper, holder sig til Dydens Smalle Sti og holder i Haand med Uskyldens Gudinde. Frelse er ikke en Selvfoelge, men en Prisbelønnethed der opnaas af Livslang henkastelse til det stoerre."

Trivia:

 * Bayoe Wrix var yderst bange for orkere, da han som lille knejt blev jaget af en fuld ork som konsekvens af, at han var faret vild i de små og krogede labyrintgyder.