General Collins

"Det er historie! I forstår det ikke!"

- Collins om den gamle hær.

General Jacob Aaron Collins (533 - 594) var den tidligere øverste general for Menneskenes Rige. Han var en ærefuld og loyal soldat, som var højt elsket blandt menneskernes ærlige folk. Under Krone-Kuppet var han den primære grund til at Kong Gladiolus  blev reddet og Prins Tusindfryd besejret, og han gjorde personligt en ende på den skurkagtige prinses tilværelse.

Efter at Den Ukendte Konge kom til magten, trådte Collins af som general, grundet hans store utrilfredshed med kongens tydelige ondskab. Han gik derefter under jorden, og levede et simpelt liv, indtil at han blev opsøgt af Eventyrerne, som skulle bruge hans hjælp mod Den Ukendte Konge. Derefter blev han et medlem af Eventyrerne, og var blandt andet med under Elverkongeriget mod Eventyrerne, og Snigmordet på Kong Varicello.

Han ofrede sig endeligt og nobelt under Slaget om Nyverden, og bliver for evigt husket som en helt.

Baggrund
Collins voksede op i en lille menneskeby nær De To Tinder sammen med sine forædre, sine fire søstre, Miranda, Yrsa, Sigrid og Rigmor, og sin bror Peter. Da han var 5 flyttede hans familie til Menneskenes Rige. Da Jacob var 12 år gammel blev familiens hus angrebet af en røver, hvilket resulterede i begge hans forældres død. Børnene blev derfor adopterede af landets general, Reinhard Baker, og de voksede op med en meget militær baggrund. Da de blev voksne giftede søstrene sig væk, de fleste til andre officerer fra forskellige kongeriger. Jacob og Peter kom begge inden for militæret, hvor de udmærkede sig. Peter døde desværre under Øglekrigen. Jacob steg med tiden i rank, og endte eventuelt med af følge i sin stedfars fodspor, og blive øverste general for Menneskenes Hær. Han opbyggede tilsyneladende også et nært venskab med Kong Gladiolus den Tredje, som han var yderst loyal overfor.

Krone-Kuppet
Efter kidnapningen af Kong Gladiolus den Tredje samlede General Collins og Prins Tusindfryd det meste af den menneskelige hær, for at drage ud og lede efter deres monark. De to ledere valgte at splitte tropperne i to, for hurtigere at kunne afdække hele landet, og derved finde kongen. Grupperne blev umiddelbart opdelt efter hvilken af de to mænd de var mest loyale overfor.

Eventuelt hørte Collins nys om to udefrakommende der var anklaget for at have myrdet dronningen tlbage i Menneskenes Rige. Han valgte af jagte dem, og marcherede derfor sine mænd til Antropolis, hvor han fandt den anden halvdel af menneskehæren. I nysgerrighed og mistro marcherede han sine mænd ind i Tronsalen, hvor han crashede ondskabens fest. Her fandt han nemlig Orkerkongen og Tusindfryd i gang med at henrette en racemæssig yderst divers gruppe af fanger, deriblandt selveste kongen. Tusindfryd erklærede at han i sandhed var hjernen bag hele komplottet, og at han myrdede sine forældre for selv at tage magt. Han beordrede derefter Collins til at underlægge sig hans nye styre. Collins var dog modvillig, og beordrede alle mennesker loyale overfor Kong Gladiolus at henrette Tusindfryd og hans orker allierede. Dette resulterede i et stort slag, hvor Collins dræbte både Orkerkongen og Tusindfryd, og var med til at redde Menneskekongen. Efterfølgende takkede han Eventyrerne for deres rolle i at redde Kongen, og gav Orrotius en eliksir der reddede ham fra hans ellers dødelige sår. Han og Kong Gladiolus benåede desuden gruppen for deres forbrydelser, og lod dem drage videre.

Tid mellem Krone-Kuppet og TBA 2
Collins fortsatte med at støtte Kong Gladiolus loyalt, indtil regentens død i 591. Da en ny ukendt kong e fik magten i Menneskenes Rige, og igangsatte en udrenselse af alle ikke-menneskelige racer, valgte Collins at fralægge sig sin position, da han ikke kunne være en del af så ondskabsfuldt et styre. Sidenhen hørte man intet fra ham, men han skulle eftersigende været gået under jorden, og muligvis være i gang med at samle styrke til et oprør mod Den Ukendte Konge.

Genforening med Eventyrerne
I et forsøg på at bygge en hær stærk nok til at besejre Den Ukendte Konge og Skyggekrigerne var Eventyrerne mødtes med Elverkongen, for at foreslå en midlertidig alliance med Skeldvogt. Under samtalen nævnte Orrotius General Collins, og foreslog at han måske var i gang med at opbygge en oprørsgruppe, og kunne være til hjælp, hvis de kunne finde ham. Elverkongen var enig, og erklærede at hvis de kunne finde den legendariske Collins og bringe ham til Elverriget, ville han blive en del af alliancen. Både Eventyrerne og Elverkongen var enige om, at Collins' mest sandsynlige destination var Mastertown, og Eventyrerne drog derfor dertil.

Ved deres ankomst til Mastertown mødte gruppen Borgmester Matophes. De spurgte borgmesteren om han kendte til Collins, men til at starte var han afvisende. Efter at Didrik Irenfreid introducerede sig selv, skiftede Matophes dog lyd. Han fortalte at de faktisk havde en ældre tidligere militærmand gemt i byens kloster, og at han ofte talte om Didrik. Gruppen blev taget til klosteret, hvor de fandt Collins. Collins var glad for at se Eventyrerne, og især Didrik, som han åbenbart altid havde set som en potentiel efterfølger, på trods af Didriks fuldstændige mangel på selvstændighed. Eventyrerne udspurgte generalen om, hvad der var sket i Menneskenes Rige. Han forklarede at kort efter Kong Gladiolus' pludselige død var Skyggekrigerne kommet til byen, ledet af De 4 Menneskegeneraler. Generalerne erklærede at deres Konge nu tog kontrol af riget, og at han ville bringe menneskerne til en storhedstid ulig noget de nogensinde havde oplevet førhen. Dette ville de gøre ved at overtage hele Thabruatis og udrydde alle underlegne racer. Overraskende nok fik Den Ukendte Konge opbakning af 99.999% af befolkningen, med Collins som den 0.001%. Han flygtede alene fra Menneskenes Rige, og flygtede til Mastertown.

Collins' mangel på en hær gjorde Eventyrerne oprevne, mest af alle Constantine. Matophes reddede dog humøret ved at erklære at at Mastertown ville samle en hær, som ville støtte Øglerne og Elverne. Kanok Troldmanden Argametes erklærede yderligere at hans troldmandslærlinger også ville deltage i krigen. Mens nogle af Eventyrerne blev tilbage for at træne hæren, eskorterede Orrotius, Constantine og Kalunku General Collins til Elverkongeriget, for at opfylde betingelserne for en alliance.

Oplevelser i Elverkongeriget
På vejen til Elverkongeriget mødte Eventyrerne En-Øjes familie, som forsøgte at redde dem. Gruppen fik talt sig ud a konflikten uden vold, på den betingelse af de skaffede En-Øje magten i Lyshny efter krigen, og at de tog hans ældste søn Laxioliuz med på deres rejse, og fandt ham en kone.

Eventyrerne ankom til Elverkongeriget, hvor de gik op til Elverkongen og præsentere ham for Collins. Elverkongen opfyldte sin løfte, og erklærede at han ville indgå i deres alliance. Han frygtede dog stadig at de ville tabe krigen, grundet dragerne fra Dragedalen, som var på menneskenes side. Eventyrerne nævnte Drageharpen, en magisk harpe eget af Elverne, der var i stand til at styre drager, og som eftersigende skulle være forsvundet. Elverkongen indrømmede at harpen var forsvundet efter en brand i templet den var gemt i, og gav eventyrerne ret i at det nok var sådan dragerne var endt på menneskernes side. Han beordrede dem derfor til at finde harpen og bringe den tilbage, mens han klargjorde sin hær.

Inden at de drog afsted på deres mission, tog gruppen op til Orrotiuses familie, som opholdte sig på Elverslottet. Laxioliuz krævede en forlovelse med en af satyrsøstrende før end at han ville fortsætte missionen. Mens de var der, blev gruppen dog angrebet af vagten Kiarlu, der trods sin opførsel, ønskede hævn på Eventyrerne over at de var skyld i hans 5 år lange fængsling. Kiarlu myrdede Kalunku (der på det tidspunkt var klædt i drag for at snyde Laxioliuz), og Eventyrerne var derefter nødt til at dræbe ham, med Collins værende den der kom med det endelige stød, og gjorde en ende på Kiarlu. En gruppe vagter kom rendende og arrestede heltene, som de så tog til Elverkongen.

På trods af at både det faktum at Kalunku var fundet død på gulvet og det faktum at KIarlu var den eneste der kunne have låse døren tydeligt viste at Kiarlu havde startet volden, nægtede Elverkongen tro på at hans mord var en selvforsvar. End ikke det faktum at Elverkongen var ved at dødsdømme sit eget folk fik ham til at ændre mening, da han i stedet ville sende nogle elvere ud for at skaffe Elverharpen. Som en sidste Hail Mary forsøgte Orrotius og Constantine af give Laxioliuz hele skylden for mordet på Kiarlu, da han alligevel var den der havde gjort mest skade på elveren. Collins nægtede dog at lave sin kammerater lyve, og indrømmede at det faktisk var ham der havde gjort en ende på Kiarlu. Dette gjorde Elverkongen vred, og han fik dem alle sendt i fangekælderen. Orrotius og Constantine var efterfølgende utroligt vrede på Collins over at hans ærlighed muligvis ville få dem alle dræbt, hvilket startede spliden mellem dem, og manden de indtil da havde idoliseret.

Efter at P. Irat, Argametes og Didrik kom til Elverriget for at redde Eventyrerne, gik Elverkongen med til en ærlig rettergang, kendt som Elverriget mod Eventyrerne. I sidste ende blev Eventyrerne frikendt, og fortsatte deres mission efter drageharpen. Efter at have udspurgt en af de tilbageværende vagter, kom gruppen frem til at harpen var blevet stjålet af deres gamle rival, og Collins' tidligere underling, Konrad Crowe, som havde arbejdet som vagt der. Everntyrerne drog derfor afsted til Dragedalen, for at få harpen tilbage og vende krigen.

Kampene ved Shrang Gh'ilar
På rejsen mod Dragedalen fortalte Collins om sin familie, og om hvordan han ikke længere var i kontakt med sine tilbageværende søstre. Kort efter kom gruppen til den lille ørkenby Shrang Gh'ilar. Eventyrerne var på dette tidspunkt utroligt tørstige, og krævede derfor indgang til byen, og adgang til dens brønd. Dette krævede at Constantine besejrede kyklopen Kyklos, hvilket han trods meget besvær lykkedes i. Eventyrerne fik deres vand, guidet på vej af en rødhåret kvinde, og fortsatte derefter ud af byen. Kort efter at de var kommet ud derfra, indså Laxioliuz dog at han var blevet lidt vild med den rødhårede kvinde, og han besluttede derfor på Constantine og Orrotiuses opfordring at vende tilbage til byen, og erklære sin kærlighed. Dette krævede dog at han skulle besejre Kyklos, og grundet hans dårlige våben, var oddsene ikke i hans favor. Resten af Eventyrerne foreslå at Collins kunne låne ham sit tohåndssværd, da det var det bedste våben nogen i gruppen var i besiddelse af. Collins var dog på dette punkt forblændet af sin ære, og ville hellere risikere en kammerats liv, end at lade en ikke-general røre ved våbenet, som var gået i arv fra general til general i årtier. Da kampen, trods Eventyrernes indblanden, endte med Laxioliuz' død, var Collins den person der fik mest af skylden, da hans sværd kunne have vendt kampen, og forholdet mellem ham og eventyrerne blev ydeligere belastet.

Missionen i Dragedalen
Ved deres ankomst til Dragedalen lagde Eventyrerne en plan, der skulle få dem ind til Drageharpen. Ved hjælp af illusionsmagi fik Argametes Constantine til at fremstå som en drage, der kom med Eventyrerne i lænker som en gave til Kong Varicello og General Gunrad. Planens første dele fungere ubeklageligt, men kongen nægtede at lade Constantine, i forklædning under navnet Ishmael, at se harpen, før end at Eventyrerne var blevet henrettet. Orrotius, Argametes og Collins endte derfor i fangehullet. Orrotius lagde en plan, hvor de gjorde sig usynlige, og sneg sig forbi vagterne, når nogen kom for at hente dem. Planen lykkedes, omend det faktum at de blev synlige i et kort øjeblik hver gang de gik ind i et nyt rum, betød at de blev ramt af en del drageild. Da de nåede til Harperummet, blev de konfronteret af Konrad, som havde stået der det sidste halve år og ventet på Eventyrerne. Han var i selskab af sin elskerinde Magdalene, som var en tidligere elev hos Argametes. Eventyrerne flygtede ud af rummet, og nåede ind i Tronerummet, hvor der var ved at blive gjort klar til deres henrettelse. Dragerne skulle til at gøre det af med dem, da Orrotius krævede et sidste måltid, og fik serveret en potionsovs. Orrotius kommenterede på den sære smag, som uden hans viden skyldtes de utrolige mængde bly Constantine havde puttet i, hvilket fik Kong Varicello til selv at smage på den. Dette resulterede i hans død, da sovsen også indeholdt Tusindfrydrod, hvilket kongen var utroligt allergisk overfor. Lige efter forvandledes Constantine tilbage til en øgle, hvilke fik alle til at vende sig mod ham, og gav Eventyrerne tid nok til at løbe ind i Harperummet, og tage kontrol over harpen. Dette fik de drager der havde været i trance til at vågne, og et stort slag mellem de to sider af drager udbrød, hvilket gav Eventyrerne inklusiv Constantine muligheden for at slippe ud derfra.