Jens Sigmund

Jens Sigmund (493 - ) er en fremtrædende elver, og den mest fremtrædende og populære forsvarsadvokat i Elverriget, omend han en enkelt gang også har fungeret som anklager. Efter den 4. Elverkonge tog magten i 595 blev han gjort til kongens ledende rådgiver. I 596 blev han af kongen beodret til at være et medlem af Eskadrille 2, og drog derfor til Hermetius.

Retssagen i Elverriget
Under et besøg i Elverriget blev Eventyrerne angrebet af deres gamle fjende Kiarlu. Kiarlu havde udgivet sig for at at have tilgivet Eventyrerne, men faktisk følte han at de havde været skyld i at han var taget bort fra sin familie, som derefter havde lidt en tragisk skæbne. Da gruppen besøgte Orrotiuses familie låste Kiarlu derfor døren efter dem, smed nøglen ud af vinduet, og skar halsen over på Orrotiuses bror Kalunku, der tilfældigvis var klædt ud som en kvinde i det øjeblik, i et forsøg på at snyde forbryderen og Eventyrerne-medlemmet Laxioliuz ud af det ægteskab han forsøgte at true sig til. Dette førte til en kamp, hvor General Collins i sidste ende gjorde en ende på Kiarlu. I samme øjeblik brød vagter dog ind gennem døren, og arrestede Eventyrerne. De prøvede at forklare hvordan de gjorde det i selvforsvar, men Elverkongen var ligeglad, både med logikken og planen, og smed Eventyrerne i fangekælderen. Lukasine, Orrotiuses søster, indså at verden var fortabt uden dem, og skrev derfor et brev til deres venner i Mastertown, og bad dem om at komme dem til undsætning. Argametes, Didrik og Paoul Irat tager til Elverriget for at bede om Eventyrernes frihed. Elverkongen var dog ikke til at overtale trods trioens mange gode argumenter. Til sidst fik Argametes dog overtalt Elverkongen til at give dem en retfærdig retttergang.

Eventyrerne fik Argametes til at agere som deres forsvarsadvokat. Elverkongen ville dog gerne have at Eventyrerne til at tabe, og tilkaldte derfor landets bedste advokat som anklager: Jens Sigmund. Jens Sigmund arbejdede normalt som forsvarsadvokat, men da kongen specifikt spurgte efter ham, gik han med til at agere som anklager denne ene gang. Jens Sigmund startede sine indledende udsagn med at at kalde Eventyrerne skyldige, og skabe sympati for Kiarlu ved at gøre opmærksom på, hvordan han havde mistet alt. Det skabte kaos i salen, da Eventyrerne afbrød hans indledende udsagn og begyndte at råbe modsigelser mod ham. Elverkongen, der agerede som dommer, trådte dog ikke ind og stoppede dem og diskussion fik derfor lov til at færdiggøres, uden at Jens Sigmund fik afsluttet sine udsagn. Det gik ham sandsynligvis på.

Derefter blev det første vidne indkaldt: Lukasine. Lukasine havde specifikt kæmpet for sin brors og hans venners frihed, og havde derfor selv sørget for at indsamle så mange beviser som muligt. Hun forklarede hvordan Kiarlu havde smidt nøglen ud af vinduet, og fremviste den som bevis. Folk var enige i at det var Kiarlus nøgle, og alle begyndte derfor at tro på deres udsagn. Jens Sigmund så derfor ud til at tabe sagen.

Under sin udtalelse kom Lukasine dog til at indrømme at personen der døde faktisk var en mand, hvilket kom bag på Laxioluz og interesserede Elverkongen. Jens Sigmund tog det også op. Eventyrerne blev kendt uskyldige for mordet på Kiarlu, men blev til gengæld anklaget for at have snydt en mand i forhold til ægteskab, hvilket ikke var lovligt i Elverriget. Eventyrerne gjorde opmærksom på, hvordan Laxioluz havde truet sig vej til en kone, og hvordan det derfor ikke var et retfærdigt ægteskab, men i stedet blot en person der truede med at myrde folk hvis ikke han fik lov til at gå i seng med en 15-årig, hvilket jo i stedet var voldtægt. Desuden gjorde de også opmærksom på at satyrerne var et samfunds baseret på firhed, og at tvangsægteskab derfor ville bryde deres love.

Elverkongen var dog af uransaglige årsager vred på Eventyrerne, og besluttede at de skulle lade Laxioliuz gifte sig med hvem de ville for at blive frisat. Det glædede Jens Sigmund, da det ville ændre retssagen fra at være et nederlag til mere af en settlement. Hverken Constantine eller Orrotius gik dog ind for voldtægt af mindreårige, og nægtede derfor den aftale. En ældgammel lov blev derfor taget i brug. Der ville blive slået med terninger om det! Hvis Eventyererne tabte ville de (undtagen Laxioluz) bliv smidt i fangehullet igen. Hvis de vandt blev de sat fri. Laxioliuz fik lov til at slå med terningen, da han var det forurettede parti. Jens Sigmund stillede sig bag Laxioluz, og gav ham råd om hvordan han bedst kastede terningen, og at han skulle hviske til terningen for at få mere held. Derefter hviskede Jens Sigmund også selv til terningen. På trods af dette havde Lax dog ikke meget held, og Eventyrerne vandt terningekastet og blev sat fri - de blev dog sidenhen venner med Laxioliuz igen. Derved tabte Jens Sigmund den første sag i hele sit liv - og hans eneste sag som anklager blev et nederlag. I vrede smed han sige hårdt forberedte noter på jorden - ingen af hvilke han fik brugt grundet Elverkongens uortodokse måde at have ført retssagen på.