Heinrich Haraldsen

"Nu dør du, sammen med resten af din ækle race!"

- Heinrich til Ogar.

Heinrich Haraldsen (565-594) er en vigtig skurk i TBA 2. Han er den sadistiske bror af Bjørnar Haraldsen, som i jagten på menneskeoverherredømme slutter sig til sin tronravende storebrors plan om at udrydde alle andre racer i Thabruatis.

Baggrund
Heinrich blev født i 565 i Haraldsen-Residensen, søn af Miranda Haraldsen og Ragnarr Haraldsen. Siden han var to år yngre end sin bror Bjørnar (og desuden viste sig at være en ret distræt person) oplevede han ikke meget af Haraldsen-slægtens daværende økonomiske krise.

Da Bjørnar var valgt af Ragnarr som den kommende arving til familieforretningen var der ikke store forventninger til Heinrich. Det gjorde, at Heinrich voksede op til at være en ganske ligeglad type, der brugte magten der kom med sin families navn til at gøre sig gældende i Menneskenes Rige. Han var meget begejstret for at ryge i totterne på andre slægtsmedlemmer, og havde også større mulighed for det, da Ragnarr slet ikke var så streng mod ham som han var ved Bjørnar.

Bjørnar og Heinrich var der konflikt imellem. Når de trænede til kamp var Heinrich altid ekstra aggressiv, til den grad at Bjørnar hellere ville træne med den meget svagere og yngre Frigild. Bjørnar var også skuffet over Heinrichs ligegyldighed, og pressede ham derfor til at lære at drive handel med ham. Heinrich var i starten ubegejstret, men lærte at nyde den succes og magt god handel kunne skabe. Da Bjørnar i sen-580'erne offentligt forlod Menneskenes Rige grundet hans bandekrig med øglerne, var det endda Heinrich han fik til at fortsætte forretningerne.

Da Bjørnar skaffede Kong Gladiolus den Tredje af vejen og tog tronen i 591 udnævnte han Heinrich til en af de fire generaler, sammen med Grrandi, Gunrad og Staglamike. Heinrich fik ansvaret for den sydvestlige egn, hvor han stod for at udradere overlevende fra obskure racer, såsom kentaurfolket. Heinrich visiterede hyppigt Haraldsen-residensen på De To Tinder for familiemåltider og planlægningsmøder.

Før forræderiet
Heinrich Haraldsen rejste til Haraldsen-Residensen sammen med sine to andre brødre i 594, præcis på dagen Eventyrerne var draget op på de to tinder for at komme i kontakt med den enigmatiske halvelver Ogarmitus for at få ham til at arbejde sammen med Kanok-troldmanden Argametes så de alle kunne teleportere sig ind i Den Ukendte Konges tronsal og likvidere ham under det kommende slag og ende hans rædselsregime. Heinrich var ganske stille mens Eventyrerne planlagde med den åbenbart godsindede Haraldsen-familie at infiltrere Menneskenes Riges underjordiske system og eksplodere Nørreport med Wildfire.

Sammen med Frigild og Bjørnar teleporterede han med Eventyrerne til det underjordiske system. Han hjalp Eventyrerne med at rotere et gigantisk tandhjul så portene midlertidigt blev åbnet og distraherede vagterne. Da nogle soldater brød ind og "kidnappede" Bjørnar (i virkeligheden eskorterede de ham blot til tronsalen) udgav Heinrich sig for at være hjælpeløs til at redde ham.

Efter Wildfire eksplosionen, der tillod Mastertowns, Elverrigets og Skeldvogts styrker at sive ind i Menneskenes Rige, blev tunnellerne overfyldte med Den Ukendte Konges soldater. General Collins, den heroiske ex-general af menneskenes hær, blev hårdt såret i kampen mod soldaterne. Øglen Ogar vidste, at han blev nødt til at slippe et skyggeinficeret egern løs for at dræbe hæren af vagter, men gruppen indså at ikke alle kunne reddes fra dette egern i tide. Valget var mellem Collins og Heinrich. Collins, da havde genopdaget den ære der engang drev ham, insisterede på at de skulle redde den langt yngre Heinrich og lade ham dø. De efterlod derfor den hæderlige mand tilbage.

Den sande ondskab
Da Eventyrerne nåede til tronsalen opdagede de, at Den Ukendte Konge i sandhed var Bjørnar Haraldsen. Mens Frigild var overrasket og dybt forarget over denne afsløring, fortalte Heinrich blot at han altid havde været med på den, og at han var en af de to overlevende generaler sammen med Grrandi. Heinrich pyntede på Bjørnars plan om raceudryddelse ved at tilføje, at historiebøgerne fremover ville lyde, at alle de ikke-menneskelige racer selv forårsagede krigen og døde som resultat af deres egne vrangforestillinger om storhed.

Da det endelige slag brød ud i salen kom Ogar i nærkamp med Heinrich. Han brølede forrådt, at de skulle havde reddet Collins i stedet for dette monster, hvilket underholdte Heinrich. Ogar spurgte om Heinrich havde nogen ære eller skam, og Heinrich svarede nej. Det fik Ogar til at konkludere, at han skulle dø, og han angreb Heinrich med sin morgenstjerne. Dog fik Heinrich dødeligt såret Ogar, og pralede med at han ville dræbe ham ligesom resten af øgleracen snart skulle dø.

Ogars næreste ven, Constantine, var vidne til denne tragiske udvikling og sprang med det samme på Heinrich. Med sin klo skar han struben over på det væmmelige menneske, som døde med et sindssygt grin, velvidende at han havde dræbt Ogar.

Personlighed
Heinrich var en komplet sadist, der begejstredes ved den smerte han kulle volde sine ofre. Han fandt det hylemorsomt, at Collins skulle dø uden grund, og selv da han lå døende og druknede i sit eget blod grinte han hysterisk over at han havde lykkedes i at dræbe Ogar, og at Constantine forgæves havde dræbt hans morder. Heinrich var i sidste ende slet ikke interesseret i nogen ideologi, hverken den Bjørnar eller Bjørnars modstandere kæmpede for, og var i stedet på en konstant rus af magt og skadefryd.

Trivia

 * Heinrich er den eneste af Haraldsen-brødrene, der kun dukker op i TBA 2.