Konge af Skeldvogt

Konge af Skeldvogt er den højest mulige titel inden for Skeldvogts regering. Personen der holder titlen fungerer som enevældig regent af Skeldvogt.

Funktion og Beføjelser
Kongen af Skeldvogt er den ultimative magt inden for Skeldvogt og alle områder omkring bystaten der måtte ligge under den. Regeringen inkluderer ikke nogen anden form for adel end kongen, og intet råd eksisterer med nogen form for magt over beslutninger truffet i kongeriget. Kongen kan have rådgivere, men i sidste ende er hans ord lov. I tilfælde hvor kongen ikke er tilstede, eller er ude af stand til at tjene sin funktion, er der ingen officielt udnævnt regent til at overtage leder rollen, og i stedet vil den stærkeste, eller folkets favorit, blot tage magten midlertidigt. Skeldvogts Konge vil dog ofte have givet udtryk for, hvilken person blandt hans indercirkel han anser for sin næstkommanderende.

Kongen fungerer som lovgivende, dømmende og udøvende magt. Den eneste form for modvægt til den endevældige konges magt er derfor muligheden for oprør blandt folket. Kulturen inden for Skeldvogt, og måden den enevældige konge udpeges, gør oprør mod, og henrettelse af, kongen til en meget typisk måde at ende en Konge af Skeldvogts regeringstid.

Udpegelse
Skeldvogt er en form for meritokratisk eller kraterotratisk monarki. Det vil sige at ulig et aristokratisk monarki fødes folk ikke til rollen som konge. I stedet mener øglerne at den bedste i blandt dem bør være konge. Hvilke kvaliteter en konge skal have er ikke tydelige, men som regel vil de populære valg være folk der har udvist mod, styrke og intelligens, og især dem som er gode til at skabe sig venner og fans blandt landets beboere.

Da magten i Skeldvogt oftest skifter gennem en oprør, vil det som regel være oprørets leder der bliver den nye konge. I tilfælde af oprør med flere ledere udvælger de som oftest en blandt dem til at være konge, eller kæmper om magten. I nogen tilfælde har oprørsledere dog også valgt konger der ikke deltog i oprøret. Dette var blandt andet tilfældet med Kong Jerry, der blev udvalgt af anti-Jalokin oprørets ledere, Agor og Kenneth, som ny konge, på trods af at Jerry ikke havde deltaget i oprøret. I stedet blev han valgt fordi han kort forinden havde taget en lederrolle i Jalokins fravær.

I tilfælde af regentskifter der ikke skyldes oprør vil højstillede og velkendte personer i samfundet bliver udpeget som mulige kandidater, enten af dem selv eller af folket. Disse vil ofte være fra den tidligere konges indecirkel, men kan ofte også være generelle folkehelte. Hvis en tydelig kandidat har folkets opbakning vil han tage magten. I mange tilfælde forekommer der dog uenigheder blandt folket, hvilket igen fører til borgerkrig i området, indtil at en tydelig vinder er fundet.

Landets typisk meget blodige måde at udvælge en konge er en stor grund til landets generelle dårlige økonomi og lave status i andre omkringliggende landes øjne.

Radovan
På nuværende tidspunkt vides intet om titlen inden af Kong Radovan tog magten i 512. Radovan var en stærk nationalist og brugte sin regeringstid på at styrke Skeldvogts militær. Under hans styre eskalerede landets konflikt med Menneskenes Rige, hvilket nåede sit klimaks da Radovan ledte en invasion af menneskenes hovedstad i 540, hvilket førte til Kong Jørvars død. Slaget resulterede dog også i Radovans død, da Elverne kom Menneskens Rige til undsætning. Radovan døde derfor i 540, efter 28 på tronen. Hans regeringstid han bragt Skeldvogt til sit stærkeste punkt nogensinde, men han havde i sidste ende også været skyld i at landet led massive tab, og da han gik bort førte det til at Skeldvogt mistede meget af det Radovan havde skabt.

Tjannar
Efter Radovans død var der ikke nogen tydelig leder af Skeldvogt. Dets, efterhånden meget lille, militær var derfor meget uorganiseret. Det tillod menneskene at rimeligt let belejre Skeldvogt, og gøre en ende på konflikten. For at bringe fred, udnævnte menneskene en mere medgørlig konge. Deres valg var Kong Tjannar. Under Tjannars styre havde Skeldvogt et positivt forhold til Menneskenes Rige, og de to lande havde stærk handel. Øglerne handlede ligeledes med elverne. Det førte til at landets økonomi styrkedes til en grad en ikke havde været længe.

I tiden lå Skeldvogt dog under menneskene, og de styrede indirekte mange af de indenrigs beslutninger der blev truffet i landet. De sørgede også for at holde Skeldvogts militær småt, for at undgå nogen fremtidige konflikter.

Trods landets fred og økonomiske vækst var mange ikke tilfredse med Kong Tjannar. De var ikke tilfredse med at ligge under for menneskene der anså øglerne for mindreværdige, og de anså Tjannar for intet andet en menneskens marionetdukke. En stigende nationalfølelse begyndte derfor at vende tilbage i landet med tiden. Dog gjorde det faktum at lang de fleste af landet mænd var omkommet i 540 at folket ikke var stærke nok til et oprør, og Tjannar regerede i 39 år.

I 579 kom oprøret dog endeligt. Det blev ledet af nationalisten Jalokin, der anså Radovan for sin helt, trods at han var født 3 år efter kongens død. Jalokin startede en nationalistisk bevægelse, hvis mål det var at fjerne Tjannar fra magten, og gøre Skeldvogt selvstændig fra Menneskenes Rige. Mange øgler støttede dog Tjannar, der havde bragt stabilitet til landet. Tjannar blev desuden støttet af menneskene, der sendte nogle af deres tropper til landet. Det førte til den største borgerkrig landet længe havde set, men ultimativt vandt Jalokin. Tjannar blev henrettet, og Jalokin blev den nye konge.

Jalokin
Jalokin skar som lovet forbindelsen til Menneskenes Rige, og gik generelt i Radovans fodspor. Blandt andet startede han på at bygge en ny mur rundt om Skeldvogt, og han sendte spioner til alle de andre riger på kontinentet, som han anså for fjender. Jalokins fjendtlige attitude når det kom til udenrigspolitik fik de andre riger til at vende sig mod ham, og de indførte en embargo mod Skeldvogt. De Skeldvogt ikke selv producerede mange nødvendige ressourcer, betød det at landet blev ført i et økonomisk kollaps, og de oplevede den værste finanskrise længe. Jalokin gav sig dog ikke blot på grund af embargoen, og gennem hele hans regeringstid kørte han en striks nationalistisk politik. Samtidig levede han i luksus, mens store dele af hans folk levede i fattigdom. Det fik igen nogle øgler til at være kritiske overfor ham, men hans konstante retorik om øglernes storhed og hans kompetencer i at skabe fjendebilleder af de andre racer holdt ham populær nok til at ingen oprør forekom.

Da Den Ukendte Konge fik magten i Menneskenes Rige og begyndte at udrydde andre racer lod Jalokin sig overtale af en gruppe eventyrere til at lave en midlertidig alliance med elverne for at bekrige menneskerne. Trods at han hadede elverne hadede han menneskene mere, og er den tøvede han ikke med en mulighed for at bringe dem ned med nakken. Jalokin var derfor en af de primære ledere under Slaget om Nyverden.

Under slaget blev han dog såret, og anbefalet at trække sig tilbage til en mere sikkert position, hvorfra han kunne lede. Jalokin valgte dog at trække sig hele vejen tilbage til Skeldvogt for at redde sit eget skind, og han efterlod derfor sit folk til den visse død uden lederskab. I hans fravær tog hans loyale livvagt Jerry kommandoen, og sammen med de andre hærfører førte han alliancen til en sejr over menneskene. Da de overlevende øgler fandt ud af at Jalokin var flygtet var det dråben der fik bægeret til at flyde over. Få dage efter startede et oprør mod Jalokin, der førte til at han blev henrettet ved hængning. Jerry, der havde holdt sig neutral i konflikten grundet sig loyalitet overfor Jalokin, blev udvalgt som ny konge, efter at han havde ført dem til sejr i krigen kort inden.

Jerry
Under Kong Jerry skabte Skeldvogt et mere fredeligt forhold til de andre kongeriger. Skeldvogt var stadig en stolt nation, men de var også villige til at arbejde sammen med andre lande og racer, og lægge tidligere stridigheder bag sig. Jerry startede et tæt samarbejde med elverne og menneskene, men denne gang på lige fod, i stedet for at være underlagt de andre lande. Embargoen på Skeldvogt blev derfor også løftet, og økonomisk vækst vendte derfor tilbage til Skeldvogt.