Argametes

"Det har jeg haft lyst til at gøre, lige siden at jeg blev anklaget for mordet på Prinsesse Smørblomst... Bare mod hele verden... Jeg har endeligt gjort det jeg skulle..."

- Argametes' sidste ord, efter at have brugt sin sidste livsenergi på at skyde en energistråle gennem Bjørnar Haraldsen

Argametes (519-594) var en troldmand, der var leder af Kanok-lavet og en del af eventyrerne. Han var en vigtig figur under TBA 2.

Baggrund
Argametes voksede op som forældreløs på et børnehjem i en lille menneskeby. Her formede han et meget nært platonisk forhold til halvelveren Ogarmitus. Det menneskelige ældre ægtepar der styrede hjemmet var ubehagelige mennesker der var voldelige både psykisk og fysisk, især overfor Org. Det endte med at Org en nat myrdede dem, og overraskende nok så Argametes sig selv hjælpe ham. Derefter stak de begge af i hver sin retning, uden at mødes igen.

Argametes blev med tiden fundet af en troldmand der tog ham ind. Troldmanden var eftersigende det sidste tilbageværende medlem af Kanald-lavet. Han tog Argametes som sin lærling, og lærte ham så meget som muligt. Omend Argametes aldrig blev så dygtig en troldmand som dem fra Kanald-lavet havde været, endte han med at kunne nok. Han grundlagde derfor Kanok-lavet på et uvist tidspunkt, og trænede nye kommende troldmænd og -kvinder.

Argametes arbejdede i en periode for menneskekongen Kong Gladiolus den Tredje. Han fungerede som kongelig troldmand, lærer og læge. En dag døde kongens datter, Prinsesse Smørblomst, dog på mystisk vis, og Argametes fik skylden. Mange var overbeviste om at han havde myrdet hende for sin egen, ukendte, vindings skyld. Argametes havde derfor ikke andet valg end at flygte fra Menneskenes Rige.

Derefter boede Argametes i skjul i Mastertown. Han slog sig ned i byens kirke, og blev nære venner med Borgmester Matophes. Han fortsætte med at træne nye unge troldmænd, heriblandt Magdalene.

Efter at Den Ukendte Konge kom til magten i Menneskenes Rige flygtede General Collins derfra til Mastertown, hvor Argametes tog ham ind og skjulte ham i kirken.

Samarbejde med Eventyrerne
I jagten på Collins havde Eventyrerne fundet ud af at han sandsynligvis skjulte sig i Mastertown. Her mødte de Matophes, som fortalte dem at en mand der matchede beskrivelsen kunne findes i kirken. Her mødte de Argametes, som introducerede sig selv, og bragte dem til Collins. Collins var først modvillig til at hjælpe dem, men endte til sidst med at gå med til at samle en hær, der kunne tilbage erobre Menneskenes Rige. Argametes og Matophes gav begge også udtryk for at ville hjælpe, og bruge deres indflydelse på at samle en hær. Argametes blev tilbage i Mastertown, mens Eventyrerne bragte Collins til Elverkongen.

Efter at dele af Eventyrerne blev arresteret for mordet på Kiarlu drog Argametes med Didrik og P. Irat til Elverbyen for at få dem frifundet. Her argerede Argametes, med sin store viden, som den primære forsvarer for Eventyrerne. Gruppen endte med at blive frifundet. I stedet for at vende tilbage til Mastertown valgte Argametes at følge med Orrotius, Constantine, Collins og Laxioliouz til Dragedalen for at finde Drageharpen.

I løbet af rejsen fortæller Argametes sin baggrundshistorie til de andre, inklusiv historien om Ogarmitus og historien om Prinsesse Smørblomst.

Da Eventyrerne kommer til Shrang Gh'ilar og udfordres af Kyklos meddeller Argametes hurtigt at han ikke vil tage kampen op mod Kyklos, da han ikke er en god kriger. Han står dog klar til at giver medicinsk hjælp hvis nødvendigt. Han drog med dem gennem byen efter at Kyklos var besejret, og var tilstede til at se Lax blive myrdet af Kyklos, efter barbaren forsøgte at tage kyklopens hoved for at imponere en pige.

Dragedalen og et kendt ansigt
Argametes spillede en vigtig rolle i Dragedalen. Sammen med Orrotius og Collins spillede han en fange der blev overleveret til General Gunrad og Kong Varicello. Han brugte en besværgelse til at skjule våbnene, så de kunne beholde dem derinde. Inde i cellen brugte han igen en illusion der gjorde Eventyrerne praktisk talt usynlige, omend ikke rigtigt usynlige. Da en vagt gik en for at tjekke efter dem, stak de af. Desværre virkede besværgelsen ikke midlertidig hver eneste gang de kom ind i et nyt rum, og som et resultatet blev de alle angreber meget, og var tæt på at dø. Trioen nåede dog frem til rummet hvor drageharpen stod.

Her ventede der dem dog et chok. Eventyrernes rival Konrad stod derinde. Han var dog ikke alene, men i stedet sammen med sin medsammensvorne elskerinde Magdalene. Især dette kom som et chok for Argametes, da Magdalene var en tidligere, og utroligt talentfuld, elev, der havde forladt Kanok-lavet for at tage sig af sin syge mor. Magdalene afslørede at hun i virkeligheden havde forladt lavet efter at have fundet Konrad halvdød, og med det samme være faldet for ham .Hun anså de ting der var sket for ham som modebydelige, og havde svoret at hjælpe ham med at få sin hævn. Efter at have hørt historien grab Orrotius hastigt harpen og flygtede ud af rummet med Collins og Argametes. De endte dog blot i den store festsal, hvor de blev omringet af dragerne, Kong Varicello, Gunrad, Konrad og Magdalene. Orrotius fik dog vundet et sidste måltid, som tilfældigvis var blevet forgiftet af Constantine, og efter at have erklæret at den smagte sært, tog Varicello smagsprøve og døde straks. I kaoset der fulgte lykkedes det heltene at flygte med harpen.

Forøgelse af kræfterne
Gruppen rejste derefter til Skeldvogt, hvor det viste sig at Constantine havde en søn der skulle undsendes til krig. Argametes gik med til at hjælpe Constantine med at komme ind i barakkerne til ham ved hjælp af en teleportations besværgelse. Han fortalte dog at han havde brug for noget der kunne styrke hans kræfter - blod. Eventyrerne var derfor nødt til at ofre en due og nogle fingre, men Constantine kom ind. Dette inspirerede dem alle til en ny plan, der krævede mindre krig. De ville få Argametes til at teleportere dem direkte ind i Menneskens Rige, hvor de kunne besejre Den Ukendte Konge selv, uden at krig var nødvendigt. Argametes sagde dog at hans kræfter ikke var stærke nok til at teleportere dem alle derind, uden noget til at forstærke dem med. Constantine fik dog en idé - hvis han blev bragt en han elskede, ville endofinerne og det ekstra blod i kinderne forstærke hans evner til at gøre det. Argametes gav ham ret, men sagde at der ikke var nogen han elskede. I sidste ende indrømmede han dog at han elskede sin barndomsven Ogarmitus - dog rent platonisk som en bror. Han fortalte at Org kunne findes i bjergene, og gik med til Eventyrernes plan