Ogarmitus

"Argametes, kom og hold ham."

- Ogarmitus i færd med sit første mord.

"Menneskenes Rige måtte jo få et dårligt ry på en eller anden måde. Fordi den rigtige skurk, det var menneskene. Min plan er jo fuldkommen lykkedes. Jeg har samlet en hel nation af diverse grupper. Øgler, som elvere, som satyrer, som dværge og mennesker - de alle sammen er samlet, fordi de fandt én fælles fjende... og den er besejret nu. Min plan er lykkedes, men ikke helt endnu. Det eneste der er tilbage før den er fuldent er Basvar. Han ryger i graven, ligesom alle de andre."

- Ogarmitus' forræderi.

Ogarmitus (518-594) var en halv-elver som voksede op sammen med Kanok-troldmanden Argametes på det modbydelige børnehjemsherbeg Den Glade Drage i Menneskenes Rige. Her levede han i konstant lidelse og misbrug, indtil han gik på en morderisk rasen og forsvandt fra Argametes' liv.

I 590'erne hjalp han tingene på gled for den xenofobiske aristokrat Bjørnar Haraldsen, så den sidstnævnte kunne tage Menneskernes Riges trone, instigere masseudryddelse og krig og forårsage en total omrystelse af Thabruatis, hvor menneskernes suverænitet afskaffes, og de mange folkefærd samles.

Grundet sine ekstreme metoder og sit indædte had, agerer Ogarmitus som den ultimative antagonist i TBA 2.

Udseende
Ogarmitus er en halv-elver på en ganske vandskabt måde, dvs. at han har et øre der er spidst, og et øre der er afrundet som et menneskes. Derudover er hans øjne tofarvede, et grønt og et gråt, som er en hyppig øjenfarve hos elvere. Dette har forårsaget en masse mobning.

Barndom
Ogarmitus voksede som sagt op på et forfærdeligt børnehjem ved navn Den Glade Drage, hvor han havde en forfærdelig barndom. Det kan antages, at han blev efterladt på hjemmet som følge af en fræk og uansvarlig nat mellem et menneske og en elver. Ogarmitus havde kun en ven han kunne "finde glæde i" på Den Glade Drage, og dette var hans værelseskammerat Argametes, der elskede ham dybt som en bror, men ikke mere end det, og gav ham kælenavnet Org. Sammen med Argametus blev Ogarmitus udnyttet... seksuelt. Han blev endvidere mobbet og tæsket af både de andre børn og børnehjemmets to sadistiske ejere, Frank og Lola, grundet sit mærkværdige udseende. Som del af den mentale tortur fik han navnet Ogarmitus af ægteparret, hvilket typisk er et øgle navn, og derfor skulle udtrykke hvilken vanskabning han var. Argametes kaldte ham derfor "Org", for at undgå den følelsesmæssig smerte Ogarmitus følte ved sit eget navn.

En dag i 529, da han var 11 år gammel, slog det klik for Ogarmitus, og han sneg sig ind på Frank og Lolas værelse mens de om natten sov. Argametes, som altid havde været bekymret for sin ven, sneg med. Ogarmitus greb hadefuldt fat i Franks pude og kvalte ham med den. Den fuldvoksne mand vågnede op, og kunne alene snildt have kylet barnet af sig, men Ogarmitus beordrede Argametes, som stod lamslået i døråbningen, til at hjælpe med at holde ham nede, og Argametes adlød lige med det samme, af årsager han ikke selv kunne fatte. Efter Frank døde af iltmangel indså de to drenge, at Lola var vågen og dybt forskrækket. Ogarmitus oksede ind i køkkenet, og kom tilbage med en kniv. Han dolkede Lola tre gange i maven, og hendes blodige lig faldt til gulvet.

Argametes, som nu var tynget af skyldfølelse, fortalte Ogarmitus at han var nødt til at melde deres forbrydelse til de kongelige vagter, siden han ikke kunne leve med hvad de havde gjort. Ogarmitus ville ikke tillade dette og erklærede mørkt, at Argemetes var i mod ham, og at han derfor måtte gøre det af med ham. Han styrtede mod sin ven med kniven hævet, og Argemetes sprang forfærdet ud ad det nærmeste vindue. Han flygtede så gennem gyderne, gennem natpotternes pis og lort og mødte en troldmand, som var den sidste af Kanald-Lavet og gjorde drengen sin lærling.

Voksenliv og forretning
På trods af alle sine lidelser forbundet med menneskeligheden valgte Ogarmitus at starte en forretning i Menneskenes Rige, nemlig et kasino, måske netop for at tjene mønt på at røvrende mennesker. Han holdt sig til denne plan i størstedelen af sit liv og så rimelig succes. I 554 stødte Argametes på ham igen og så hvordan Ogarmitus som voksen rent faktisk var blevet ret velhavende med sit kasino. Ifølge Argametes genkendte Ogarmitus ham, men blev påvirket af alle deres nostalgiske minder sammen, og valgte derfor at skåne ham og lade være med at anerkende ham. Dog er det mindst ligeså sandsynligt at Ogarmitus ikke genkendte Argametes, da han ikke var et udtæret og fejlernæret barn længere, men en kutte-klædt gråsprængt troldmand med et stort skæg og uden nogle letkendelige træk som tofarvede øjne eller ét spidst øre. Efter dette møde hørte Argametes aldrig fra ham igen, og indtil 594 vidste han ikke engang, om han stadig var levende. I en periode sås Orgamitus med en kvinde, hvilket skabte minder han glædeligt ville tænke tilbage på selv i sin gamle alder. Det var mere af en elskovsaffære end et dybt og langvarigt forhold.

I 589 ændrede tingene sig for Orgamitus' spillehal. Kong Gladiolus den Tredje var blevet kidnappet af Prins Tusindfryd og Dronningen snigmyrdet, og i en kort periode lå Menneskenes Rige i relativ anarki. Ogarmitus hørte de falske rygter om at Argametes havde dræbt Smørblomst og valgte bedrøvet at tro dem. De lyssky kom fossende ind, da det var en stortid for korruption og snyderi. Orgamitus' økonomi blev mangedoblet, og han fik dannet forbindelser med mange skumle typer som den fascistiske Bjørnar Haraldsen, der var kendt i disse cirkler for at drive ulovlig Wildfire-handel og med tiden blev en handelspartner. Ogarmitus var vidne til interne samtaler blandt disse typer, som afslørede deres blodtørstighed og racehad - folk som kun gjorde undtagelse ved Ogarmitus grundet hans magt og halv-menneskehed og vigtigst af alt, folk der alt for fyndigt mindede Ogarmitus om Frank og Lola. Halvelveren så i sine penge og alliancer en mulighed for at foretage ændringer i verden og udtænkte sin store plan: Han ville få den allerede magtfulde Bjørnar Haraldsen til at overtage tronen og forsøge at udradere alle andre racer i menneskenes navn, så Thabruatis kunne have en fælles fjende at bekæmpe, hvilket i sidste ende ville forene alle racer og afskaffe illusionen af menneskenes suverænitet.

Planen
Ogarmitus fokuserede på at skrabe en masse mænd sammen til at tjene Bjørnar i hans fremtidige kup, men var oppe mod en stor hær ledt af den berømte General Collins, der i 589 havde sat en stopper for det gigantiske Kronekup. Heldigvis for halvelveren blev én af Argametes' Kanald-elever, Magdalene, interesseret i Ogarmitus efter hun hørte sin læremester fortælle om ham og drog til kasinoet for at møde ham. Ogarmitus var straks interesseret i Magdalene, grundet hendes forbindelser til Argametes, hendes magievner og faktummet at hendes magi kun blev forstærket af den kærlighed hun nærede til sin elsker på tidspunktet, den hadske Konrad Crowe. Han fortalte dem om sin plan, og (den lettere påvirkede efter nogle flasker vin) Magdalene var straks entusiastisk for idéen om at skabe en bedre verden. Konrad, som regnede ud at Eventyrerne sandsynligvis ville blive involverede, hvilket kunne give ham en chance for at få sin hævn på dem, gik også med. Magdalene brugte sine magi til at kreere Skyggekrigerne, en rædselsvækkende og umådeligt stærk hær. Med disse magiske soldater plus en stor klump typiske fascister fik Bjørnar Haraldsen overtaget hæren, tronen og landet i 591.

Derefter kom folkedrab på dagsordenen, og Ogarmitus, som stadig arbejde sammen med Haraldsen, flyttede til De To Tinder hvor han kørte sin forretning på afstand, nok for at opretholde den nye "ingen andre racer" politik i Menneskenes Rige.

Nøglen til det hele
Historien om Ogarmitus blev fortalt af Argametus til Eventyrerne, da de efter deres korte visit til Shrang Gh'ilar, og på deres lidt længere tur til Dragedalen ville knytte sig lidt mere med deres nye medlemmer. Efter at have hørt historien betonede Constantine og Orotius, at Ogarmitus, hvis han altså stadig var i live, var i stor fare for udryddelse hvis Den Ukendte Konge ikke stoppes.

Meget senere i eventyret, under optakten til det store slag i Menneskenes Rige mod den Ukendte Konge og Flodbyens styrker, opdagede Constantine, da Eventyrerne logerede i Skeldvogt mens de ventede på at alle landstyrkener samledes, at han med sin tidligere flirt Rhianna havde fået en søn ved navn Matich. Den pragmatiske Jalokin havde sat denne unge øgle på frontlinjen, hvilket sørgede for at Eventyrerne drastisk skulle ændre deres plan for at redde ham.

Efter at vende og dreje mange muligheder kom de frem til, at de ved hjælp af Argemetes kunne teleportere sig direkte til den Ukendte Konge for at slagte ham, men Argemetes nedslog dette forslag, fordi han mente hans magi ikke var stærk nok til at teleportere dem alle. Constantine mindes, at Kanok-forræderen Magdalene ved hjælp af sin kærlighed til den skurkagtige Konrad Crowe styrkede sin magi til den grad at hun i sandhed var mere magtfuld end sin tidligere mester.

Med samme logik spurgte de alle, om Argametes havde én, han elskede, og da han svingende havde levet i cølibat, var det nærmeste svar på dette at han havde elsket Ogarmitus som en bror. Efter ekstrem koncentration opdagede han, at Ogarmitus stadig var i live, og at han i virkeligheden ikke boede i Menneskenes Rige længere, men på den legendariske lokation De To Tinder. Efter nogle blodofringer ville det være muligt at nå til bjerget, så Argametes kunne genforenes med sin gamle ven - gennem kærligheden det ville opvække, ville Argametes opvække nok af sin magi til at teleportere dem alle til den Ukendte Kongens rige.